Žinoma. Klausimas išties svarstomas seniai. Elektroninis balsavimas, kurį taiko ne viena šalis, o mūsų kaimynė Estija jau beveik 10 metų – ir nieko blogo neatsitiko – reikalingas ir pažangus sprendimas. Suprantama, tai padidintų rinkėjų aktyvumą, tačiau, matyt, valdančiosioms partijoms tai nėra naudinga.
Šiais laikais, kai turime tokias išvystytas e-paslaugas, plinta bekontaktis atsiskaitymas, vis daugiau procesų keliasi į virtualias erdves, elektroninis balsavimas tikrai visiškai galimas, o kalbos apie tai, kad jis nesaugus ir pan. – tik niekuo neparemtos spekuliacijos. Jokio rimto argumento niekas apie tai neišspaudžia, tik baugina žmones.
Tai padėtų įtraukti ir mūsų tautiečius užsienyje į politinių sprendimų priėmimą, nes dauguma jų nugaras ten lenkia dėl valdančiųjų partijų padarytų valdymo klaidų, korupcijos ir nekompetencijos. Didžiosios partijos todėl paniškai tokios permainos ir bijo – tai gali sukelti pavojų jų ilgamečiam vadovavimui. Tik toks galimas aršaus pasipriešinimo paaiškinimas.
Manau, čia yra viena didelė klaida. Internetinis balsavimas pats savaime yra labai rizikingas ir pavojingas dalykas. Ir dėl kibernetinio grėsmių galimybių įsilaužimo, ir dėl autentiškumo užtikrinimo, kad niekas nedaro įtakos tam balsuojančiajam. Ne veltui pasaulyje yra labai mažai tą praktiką taikančių šalių. Net tos, kurios tikrai labai brandžios technologiškai ir demokratiškai, to netaiko. Ir mes neturėtume to taikyti. Nepriklausomai nuo gražių norų, gerų motyvų ir t.t. Internetinis balsavimas yra tiesiog per daug pavojingas. Ir daugybinės pilietybės klausimo tas niekaip nelems. Tie patys emigrantai labai pasyviai balsavo referendume, nors sąlygos balsuoti buvo parengtos idealios.
Dėl interneto ekspansijos ir grynųjų atsisakymo išvis nelabai matau ko džiaugtis. Tai irgi gana didelė problema: nėra teisinga, negerbia nei privatumo, nei daugelio kitų principų. Ir labai svarbu, kad valstybė išsaugotų galimybę žmonėms naudotis grynaisiais, gauti viešąsias paslaugas mokant grynaisiais ir t.t. Internetiniai sutrikimai sukuria ir kurioziškas, ir labai nemalonias situacijas.
Labai pavojinga kada, pavyzdžiui, valstybės įstaigos arba tas pats bankas renka informaciją apie tavo vartojimo įpročius. Pavyzdžiui, tavo mitybos įpročius, tavo perkamus vaistus. Ir po to atsižvelgdamas į tai tau teiks vienas ar kitokias paslaugas. O ir kainos bus taikomos atitinkamai sureguliuojamos. Juk daug kas bruka savo nuolaidas bei reklamas, pritaikytas jūsų įpročiams, bet tai dar pakenčiama. Tačiau kai bankas žino tavo vartojimo įpročius, kurių tu nenori, kad žinotų, tai jau didelė bėda. Aišku, dažnas apie tokius dalykus net nesusimąsto, o visai be reikalo.